U vreme kada su Bogovi živeli među smrtnicima...
... a ljudi, u snazi i moći, pokušavali biti jednaki Bogovima...
Beba. Rita se.
Šta bi želeo? Brata ili sestru?
Trči.
Neka bi moja reč bila tiša od vode, veća od planina, i teža od zlata.
Brzo sine, trči, trči spasi majku!
- Mežamir... - Majko, dođi.
Sine, stani!
- Ne diraj! Ne diraj je! - Gubi se pseto.
- Majko! Majko, beži! - Tišina! - Nije loša, a?
Mama, mama, majko !!
Beži !! Majko !!
- Kučko! - Majko !!
Tvoja je.
Mama !!
Majčice... Majko! Majko!
Ti, mala zveri... Ne moj ga ubiti. Štene će ići u rudnike. Živ će se raspasti.
Evo mača, Gospodaru. Zapravo je vrlo dobar.
Bolji je od mog. Kovač je bio pravi majstor.
____________________________ "VUKODAV - IZ RODA SIVIH PASA"
Pocepano krilo...
... zbogom.
- Šta vam je, moja Gospo? - Oteo ju... Videla si kako mi se smejao u lice?
- Idemo draga devojko. Opasno je. - Budala. Ne zna za njenu tajnu.
Nova robinja za gospodara.
- Produži. - Stari Gospodar je bio zver, a i dalje je. Vinitar me uzalud poslao ovde.
Moj gospodar se nikada neče slagati sa svojim ocem Maneaterom. Polazimo u zoru.
Ko si ti?
Rob!
Čovek sa tetovažom vuka na ruci. Ko je to bio?
Nemoj me ubiti, gospodaru!
- Sklanjaj se! - Spasi me, molim te. Spasi me.
Gospodar je ubijen! Gospo...
Ruku!
Prati me.
Skači.
- Hajde. - Plašim se. - Ne plaši se. Skači! Hajde!
Skači !! Skači !!
Drži se!
Stranče!
Tamo je zid.
Tamo postoji tajni prolaz... Trebaš okrenuti svećnjak.
- Idemo. - Povedimo ga sa sobom.
Brže, zatvara se!
Bežite. Izaćiću sam.
- Sveštenice Svetla, Majko Kendarat, pomozi mi naći drugo. - Nemoj.
Svetom vlada ljubav.
Okinčana je vladavina zlikovca. Kako si to uradio?
Maneater je bio nepobediv. Mora da si se dugo pripremao?
- Predugo. - Rado bih sam to uradio...
- Kako si znao za tajni prolaz? - Ja sam sagradio taj zamak. - Maneaterov zamak?
Da. Stvarno ga je cenio, zar ne? Čekao sam da ti kreneš na njega.
- Čekao si? - Slepac ponekad vidi i ono, što drugi ne mogu.
- Možeš videti budućnost? - Povremeno. - Možeš li mi reći šta je ovaj rukopis?
- To je Ključ. - Ključ?
Ni sam ne razumem potpuno, ali osećam da ćemo rešenje misterije naći...
... u Galiradu.
- Šta otvara taj? - To je ključ Nebeskih Dveri.
Znala sam da će biti od koristi, čim je to Maneater tako čuvao.
Trebali bi poći za Galirad. Jesi li ikada bio u Galiradu, mladiću?
Nisam imao potrebe.
Želim vam dobre pute. Kuda ste se zaputili?
Samo jedan put ovuda vodi za Galirad.
Možete li povesti sa sobom devojku i starca
- Ne trebaju nam putnici. - Oblast je opasna. - Ne najmim čuvare na putu. Idemo.
Stoj!
Reci onima koje plaćaš, da me izbace sa puta.
Hajde.
Pa, šta?
Ratnik!
Donesi princezinu odoru.
Prekinite! Dosta!
Na, poki se. Neću da mi vojsku uzbuđuješ.
- Kako da te zovem, novi stražaru? - Zovi me, Vukodav.
Ah ti, jadni sirotanu.
- Da samo imam iglu i jak konac, sredio bih to krilo da bude ko novo. - Stvarno to možeš?
- Reci svojim ljudima da navuku oklop. - Gledaj svoja posla, stranče.
Pronađite je.
Blokiraj put.
Hajde, pod taljige. Brže.
Pomozite! Pomozite...
U redu si? Drži.
Gde ti je gospodarica?
Gde je ona?
Govori! Govori!
- Dođi ovamo. Psst. U redu je. - Ti si ih navukao na nas.
- Gubi se. Odlazi smesta. - Ne plači.
- Moj je. Stekao sam ga u borbi. - Ma, daj mu.
I vi da se gubite.
Odlazite.
Šta? Da ih vratim?
Hej, stranče! U redu, vrati se!
Misli na svoje prijatelje. Ne možeš ih i braniti sam.
- Zašto te lovi? - Ne znam, gospodaru.
Hvala Bogovima, vratismo se.
Evo, uzmi.
Čudno, zašto je tako hladno u sred leta? Zašto je tako hladno?
"Vidim užasnu kletvu nad gradom. "
"Nisi uzalud došao ovde, Vukodave. Ovaj mač će te odvesti onom, koga tražiš."
- Treba li ti pokrov ili dobar oklop? - Hteo bih samo da te pitam.
Prepoznaješ li ovaj mač?
Jesi li ga video ranije?
- Mislim... video sam ga. - Čiji je?
S' puta!
U ime kralja!
Okujte nitkova. Ujutro će biti javno pogubljen.
- Mir s' vama, dobri ljudi. - Sestro?!
Vedar dan sja nad Galiradom. Žadoba je uhvaćen. Stari kovač ga je prepoznao.
Istina je, moja Gospo. Pre 3 god. poklao mi je porodicu. Sve njih!
- Baš tim mačem. - Pokaži mač.
- Je li tvoj? - Osvojio sam ga u bici. Laže, moja Gospo. Ružan je kao On ima lice ubice.
A šta sa stvorenjem na njegovom ramenu? Dobar čovek ne bi imao nešto takvo?
- Ovaj čovek nije Žadoba. - Sestro...
- Pokušavaš sve za zadiviš? - Lučezar! - Ne ide. Moćni ljudi su usamljeni. - Lučezar!
On ubija ljude. Ceo grad ga se plaši i ti... Želiš da ga pustiš?
Dok je tvoj otac, moj stric, na putu ja upravljam gradom i odlučujem.
- Okujte ga. - Nemaju li sledbenici Morane, poseban simbol? - Da, vučju glavu.
- Na desnoj ruci. - Samo Žadoba ima znak na ruci. Ostali imaju na grudima. - Pokaži ruku.
Ovo je moj konačni sud. Ovaj čovek nije Žadoba..
Stranče, molim te oprosti starom kovaču, i ne mrzi mog brata.
Uzmi ovaj dar iz mojih ruku, i svima daj do znanja, da ima pravde u Galiradu.
- Kupio sam iglu i čvrst konac. Rekao si da možeš srediti krilo. - Rasplamsaj vatru.
Ah, ti siroti jadniče.
Hajde da ti pomognemo da poletiš.
Drži se, mališa.
Danas sam video princezu. Mislili su da sam Žadoba. Oslobodila me je.
Je li lepa?
- Ko je Žadoba? - Sveštenik boginje Morane. - Kao Maneatera? - Bili su rivali, u tajnosti.
Žadoba je poricao sopstvenu ljudsku pojavu i uvek je nosio masku.
- Sve, da bi bio snažniji od Maneatera. - Zašto?
- Svaki je želeo da bude prvi koji će probuditi Moranu Smrt. - Moranu Smrt?
- Ko je ona? - Bila je boginja, užasna i nemilosrdna.
Sve što bi dodirnula, pretvarala je u kamen.
Želela je porobiti sve ljude, kojima bi tada vladali njeni sveštenici.
Za vreme poslednjeg rata, postojao je jedan hrabar čovek...
... koji je zatražio pomoć od Boga Groma. Zajedno su je prokleli.
Žadoba...
- Gde ga mogu naći? - Potraži vuka tamo, gde je njegov plen. A gde mu je plen?
Žadoba i njegovi ljudi se često mogu naći u blizini... Galirada.
Onda... njegov plen se nalazi ovde.
Uzmi to dete. Stavi granu u vatru. Tvojim precima biće drago.
Možeš tražiti od njih da te brane.
Pogledajte oko sebe. Vaši Bogovivam ne mogu pomoći.
Ceo grad je smrznut, a nekada ste imali stvarno topla leta.
Prihvatite Bogove Blizance, i zaštiće vas od Morane.
Samo pogledajte ovog čoveka. Sa sobom nosi knjige koje naziva Svetim.
Reči lažnih proroka ga ne štite. On je rob.
Rob će i ostati, dok ne prihvati prave bogove, Bogove Blizance
Moji Bogovi štite i robove.
Štite ih?
A ne mogu zaštititi ni sopstveno učenje.
Nebitno, moji Bogovi su u meni.
Onda ćeš možda, mačem odbraniti svoju tvrdnju.
Bori se, robe! Bori se!
- E-ej, baš tako! Neka mu neko da mač. - Na.
Ostavi ga.
- Ko si ti? - Verujem u svoje Bogove i ne vređam bogove drugih. - Tako dakle?
Možda ti to i ne možeš?
Tvoj borac je izgubio. Pusti ovog čoveka.
Ukoliko platiš otkup.
Polomio si mač mom borcu. Daj svoj.
Evo ključa za okove. Daj mi svoj mač.
Onda vodi roba i njegove pogane knjige.
Plašt ti je iscepan.
Gubi se, beskorisni plaćeniče.
Prodaj mač. Prodaj!
Prodaj.
Nemam ništa do knjiga. Uzmi ih. Samo želim da ti zahvalim.
- Idemo. Ješćeš i spavaćeš. - Već si dovoljno učinio za mene. - Kako hoćeš.
- Uzmi, možda ti zatreba. - Zovem se Evrih!
Spasi ga.
Daj mi svoj nož.
Treba mi još vatre.
Drvo je previše vlažno.
Izdrži. Pssst... Izdrži.
Dete! Dete, ovo je magični prašak. Zadrži nešto i za sebe.
- Gde sam? - Među prijateljima. Lezi, treba da povratiš snagu.
Evo, pojedi.
Evo još jedan. Uzmi.
Ko je čovek koji sebe zove Vukodav?
Živimo u mučnim vremenima. Moranine sluge nas povređuju iznova i iznova.
Prouzrokuju smrt i loše vreme. Dok su bila dva suprotstavljena sveštenika...
... postojala je nada da neće ni jedan prevladati. Ali ima vesti da je Maneater mrtav.
Zato odlučih da sklopim primirje, sa njegovim sinom vladarom Severnih Kapija lordom Vinitarom
On će nas zaštititi od Žadobe. Zato će se moj kći princeza Elena, udati za njega.
Princeza će otići svom mladoženji u Velimor. Pratiće je Lordov izaslanik Plemeniti Doungorm,
... i moj nećak, Lučezar.
- Šanse da budeš vladar se ruše, a Lučezare. - Posle svadbe Lord Vinitar biće novi vladar...
... Galirada.
Pre odlaska, želim vratiti svoje dugove.
Istupi, ratniče.
Vraćam ti nešto što si izgubio, Vukodave.
A poklanjam ti plašt.
Sada je ovaj mač u dobrim rukama.
Hvala vam na dobroti, i što ste me služili u veri i pravdi.
Moja gospo, sagnite se.
Straža! S' puta!
Sklanjaj se.
Čekaj... čekaj... čekaj...
Moranin sluga.
Ne plaši se, dete. Ne plaši se. Neću te povrediti.
Neka moje reči budu tiše od vode...
... više od planina, teže od zlata, i neka za moje reči nebo i zemlja budu darovi.
Neka moje reči budu snažne poput podzemnih ključeva. Svetom da vlada ljubav.
Gotovo je... Preživeče.
Imao sam viziju o nečem što mi se dogodilo davno. U Dijamantskim Planinama.
Žena me je spasla kada sam umirao.
Trebala sam ti dati oklop umesto plašta.
Dopustite da vas pitam nešto, Gospo. Zašto ste išli kod Maneatera?
- Zašto to pitaš? - Video sam Vas tamo.
- Ukrao je nešto od mene, želela sam da to vratim. - I otišli ste sami, bez čuvara?
- Nisam mogla verovati nikome. - Zašto vas Žadoba želi ubiti?
- Kupi sebi oklop! - Gospo, čekajte. Spasao sam vas na putu i možete mi verovati.
Uzmite me za telohranitelja.
Gospo! Gospo!
Ozdravi. Čekaću te.
Prijatelju, moram ti reći nešto važno. Evrih je uspeo pročitati natpis na ključu.
Kada ljudi utamničiše Moranu Smrt u planinama, zatvoroše se Nebeske Dver. A ja znam gde su.
Odlučili smo otići tamo. Pođi sa nama, Vukodave.
Na ulazu u Nebeske Dveri, svako će naći svoju sudbinu.
Princeza me je uzela za čuvara.
Slušaj, Vukodave, mogu videti nju i mladoženju ruku pod ruku.
Ali mogu videti i krv... tvoju krv. Ne bi trebao ići sa njom. Doneće ti samo nevolje.
- Rekao si mi da vuka tražim, tamo gde mu je plen. - Tada nisam znao ko je plen.
- Neka bude tako. - Na ovoj mapi označen je put tvog karavana.
Ne idi drugim putevima. Ne dozvoli da kartu drugi vide.
Napravio sam kopiju za tebe, za Doungorma...
... i za Lučezara.
Oprosti mi, dete. Oprosti.
Bez brige, Oče. Učinio si pravu stvar.
- Još možeš odabrati drugačiji put. Možeš izmeniti sudbinu. - Pusti da Bogovi odluče.
Ako je glava, iči ćeš sa njom.
Već sam odlučio. Zajedno ste. Moj put je drugačiji.
Gospo....
... napolju je toplo.
Ovaj.
Ne plači, mila. Kada sam otišla iz mog plemena, bila sam mlađa od tebe.
Da li si želela da se vratiš?
Ja sam sluga. Poklonjena sam vašem dedi kao simbol mira. Ne mogu se vratiti.
Čini mi se da je i tvoja sudbina slična.
Ti si princezin novi telohranitelj, znači?
Uzimaš i lopove u službu, sestro?
Stoj!
Zdravo, još jednom... Veliki Čuvaru.
- Gospo, vratite se u kočiju, ovde je opasno - Ostavite devojku na miru.
Ovo je granica kraljevstva Galirad. Oproašta se. Odavde je tuđa zemlja.
Vukodave...
... jesi li ostavio prijatelje u Galiradu?
- Otišli su. - Gde? - Da pronađu bolje mesto.
- Molim vas Gospo, ostanite u kočiji. - Glupost.
Unutra.
U zaklon!
- Gde je tvoj gospodar? Gde je Žadoba? - Pusti me, rećiću...
- Moranin sluga. - Dobro je da sam ga na vreme uhvatio, sestro.
Mapa moga oca.
Evo.
Zašto Žadoba lovi Gospu?
Dobar čovek je uvek smetnja lošem. Davno...
... jedan kovač je napravio mač za borbu protiv Morane Smrt.
A Žadoba je sa Maneaterom poklao celo pleme, uključujući žene i decu. Čak i najmlađu decu.
- Stoj. - Stoj!
Šta se dešava?
- Ko si ti? - Ja sam kći vladara Galirada, princeza Elena.
Dođosmo u miru! Spustite oružje.
Pustite da prođe!
- Šta god se dogodilo, ne mešaj se. - Ali... - To je naređenje!
Molim vas pomozite. Ovde je beba. Ona nije ništa zgrešila.
Stigli ste u pravi čas. Bogovi nam kažu da tražimo blagoslov od stranaca.
Mati plemena Šumska Bobica, Velika Karil koja je u borbi pobedila i samog crnog medveda...
... želi vam dobrodošlicu u zemlju Karuka. Blagosloven da je naš Sud, i nek Pravda vlada!
Nemojte! Pomozite!
Kakav su zločin ova žena i dete počinili?
- Ona je veštica. Mora umreti zajedno sa čudovištem... - Koji je njen zločin?
- Proklela mi je porodicu! - Proklela je našu prodicu
Reci mi mudri vladaru, kako se to zbilo?
Došla je izdaleka i rekla da je vidar. Pokušala je čak i da leči našu decu.
I kada je nevesta Velike Karil otišla u šumu da se porodi, pošla je za njom.
Veštica ju je pratila, protivno zakonima predaka, i porodila je
Dete je bezvredno...
Slabo je i bolešljivo.
Dozvolite mi da vidim. Ovo je moj lekar i neće učinit nikakvo zlo.
Evo. Molim vas, pomozite.
Ta žena je napravila čudo. Dete je trebalo umreti na porođaju.
- Ona ga je spasila. - On laže. Beba moga sina ne može biti bezvredna.
Oslobodite tu ženu, povešću je sa sobom.
Samo probaj!
Nemojte!
Vukodave.
Odvedite bebu!
Hvala ti, Sivi Psu.
- Otkuda znaš za moje pleme? - Mnoge stvari ja znam. Lepo imaš pleme. - Imao sam pleme...
Niko nije ostao.
- Ti si ostao. - Ja sam poslednji.
Vukodave...
Darujem ti čuturu, Vukodave.
Za hrabrost.
Je si li umoran? Izdrži još malo. Na pola smo puta do Nebeskih Dveri.
Tilorn šta ti misliš? Hoćemo li ikada više videti Vukodava?
Ne znam.
Vukodav opet izaziva sudbinu, a sudbina to ne ceni uvek.
Šta li ga očekuje u budućnosti, samo zvezde to mogu reći.
- Ko te je naučio da se boriš? - Gospo...
Ko te je naučio da se boriš, Vukodave?
Mnogo učitelja.
- Hoćeš li mene naučiti? - Ne. - Zbog čega?
Jednom me je žena spasla. Bila je vrlo mudra. Rekla je kako svetom vlada ljubav.
Veruješ li ti u to? Ne Sve zavisi od sile
Zbog toga si naučio da se boriš?
- Nauči me. - Šta će vam, Gospo? - Nauči me šta da radim ako sam napadnuta...
... kao onda na putu. Potrebno mi je.
- Mogu Vas povrediti. - Nauči me.
- Udari me. - Šta?
Udari me.
Koga se plašite, Gospo? Žadobe?
Pokaži mi ponovo.
- Ne. - Udari...
Udari me.
Opet.
Stoj!
- Stari put je kraći. - Ići ćemo njime. - Tamo je Močvara Kajeran. - Pa šta?
Ima duhova tamo. Moranini sveštenici ih mogu vaskrsnuti noću...
- Lupetaraš, matora. - Gospodaru, misli na devojku i ne izazivaj Bogove. - Sestro...
Plašiš li se duhova? Ili ti telohranitelj i to ne dozvoljava?
Močvara Kajeran je Žadobin zavičaj.
Vukodave...
Šta god Gospa da odluči. - Vukodave!
- lći ćemo starim putem. - Ali, Gospo... - lći ćemo starim putem.
- Vidi šta sam ti našao, Vereja. Dopada ti se? - Dopada.
- Evo, obuci ovo... - Vukodave.
- Zašto je odabrala stari put? - Nebitno.
Veruješ li u duhove?
Moj deda ih je video. Sa putnicima je jednom proveo noć ovde...
... i tokom noći su začuli zvuk roga.
Deda je rekao, da nikada u životu nije čuo tako užasavajući zvuk.
Potom su ugledali neke senke u magli, koje su prilazile sve bliže i bliže.
I ljudi su odjednom počeli nestajati.
Moranin hram?
Teško. To je dobro sklonište.
Gde si bio, Vukodave? Ti si moj telohranitelj, ne Ertanin.
Oprostite, Gospo.
- U pravu si. Oni koji vladaju, uvek su sami. - Sestro, da li ti nedostaje Galirad?
Kada bi morala birati: tvoj život ili Galirad, šta bi odabrala?
- Znaš ti to. - A ako bi izbor bio: moj život ili Galirad?
Zašto pitaš?
- Kada pođete u krevet, ne svlačite se i oklop navucite. - Glupost! - Navucite! Molim Vas!
Uzbuna!
Gospo !! Gospo...
Zamnom!
- Trči. - Ja, ne mogu... - Svi u hram. Ovamo.
U zaklon.
Ne plaši se.
Izvolite parče tkanine, moja Gospo.
Žadoba !!
Šta je to?
Tako Moranini sveštenici prizivaju duhove.
Plaši se vatre.
- Vuklodave, hvataj! - Gde ćeš?
Drevni Bogovi, pomozite, sačuvajte nas, spasite nas.
Ne tražim to za sebe. Pomoziote nam, pokažite svoju moć.
- Lučezar. - Sestro. - Lučezar. - Hvala Bogovima, da ste živi.
Odbili smo ih. Sačuvali smo kočije i miraz. Žadoba je pobegao.
Pošaljite glasnika mladoženji. Recite mu da nas dočeka.
Predajte to Lordu u ruke.
Rekao si da će plan uspeti.
- Opet njen telohranitelj. Možda si ti promenio mišljenje?
Poslala je glasnika u Velimor. Mladoženja je na putu ovamo.
- Voliš sestru? - Podigao sam je. - A Galirad, voliš li ga? - Poštedi je.
- Znam da možeš ukloniti kletvu na drugi način. - Ona će umreti. Večeras ćeš me odvesti njoj.
Ne umre li sada, ubiću je neki drugi put. Ali Galiradom će već vladati mladoženja.
On, a ne ti. Ovo je sok uspavljujuće trave. Sipaj ga telohranitelju, u čuturicu.
- Predivna pesma. - Robovi je u planinama pevaju. - O čemu je?
- Govori da svako može promeniti svoju sudbinu. - Niko ne može promeniti sudbinu.
- Ni rob, čak ni kralj. - Pesme tvrde suprotno. U rudnicima Dijamantske planine bio je rob.
Izazvao je najokrutnijeg goniča robova, i porazio ga.
Potom je stekao svoju slobodu. Niko to nije uspeo da uradi, samo on.
Pesma je o njemu.
Idi, devojka te doziova.
Pesma je bila o tebi.
O robu koji se vratio, i osvetio pokolj svog plemena.
Ti si ubio Maneatera, zar ne?
Jesam.
Mnogo vekova u nazad... jedan od mojih predaka...
... je porazio Moranu. Zaključao je njeno srce blizu ulaza u Nebeske Dveri.
Ja sam jedini čuvar tajne. To je razlog zašto me Moranine sluge love.
Žadoba veruje, da će, ako me ubije, kletva nestati.
Maneater je mislio, da je dovoljno doći do rukopisa.
Bio je to najvažniji predmet u Galiradu.
Bio?
Da, ukraden mi je.
Tada je zima došla u grad.
- Moji prijatelji imaju rukopis. - Tvoji prijatelji?
Moraju ga vratiti. Moraju ga vratiti u hram u Galiradu.
- Tek tada će u gradu biti toplo. - Oni ne znaju za to.
- Otišli su do Nebeskih Dveri, da ih otvore. - Neće uspeti. - Pročitali su rune.
Da bi otvorili Nebeske Dveri moraju osloboditi Moranu.
Da bi to postigli, moja krv mora biti prosuta na rukopis.
Želim sina...
... ne sa mojim mladoženjom koga nikada u životu nisam videla.
Želim sa tobom, Vukodave.
Vukodave !! Vukodave !!
Gospo !!
Ko si ti?
- Ja sam princezin telohranitelj. - Gde je moja nevesta? - Gospodaru!
Stoj!
Gospodaru... ovo je pseto, koje je ubilo vašeg oca.
Lord Vinitari znan i kao Maneater, bio je moj otac. Ti si ga ubio.
Sada se brani.
Robe!
Vukodave !!
Vukodave, nemoj.
Sluškinja.
Vukodave...
Oni... odveli su je do Planina...
- Ko? - Lučezar i Žadoba.
Oni hoće...
... prineti je ko žrtvu ... Morani.
Gde si ti bio, Vukodave?
Ona... ona te je dozivala.
... dozivala...
Ne.
Ne gađaj.
Odvešće nas njoj.
Šta je?
Gde si? Pomozi ovde.
- Demon. - Idemo... - Zajedno! Što ste usporili?
- Gospo! - Vukodave!
Vukodave, znala sam da ćeš doći po nas.
Uhvatili su nas na putu. I uzeli su rukopis.
Gde je princeza?
Oprosti, sestro.
Ubijaj.
- Beži. Beži i spasi princezu. Brže. - Brže, brže.
- Vukodave... - Beži, Gospo! - Vukodave! - Beži, moja Gospo, beži !!
Stoj!
- Bežite. - Dete moje... - Hvatajte princezu.
Stoj!
Idemo.
Stoj u ime Vinitara! Stoj!
Vukodave!
Moj Bože... Bože Gromovniče! Zarad dobrih ljudi, pomozi !!
Vatra, treba mi vatra.
Molim te... nemoj umreti, Vukodave. Vukodave...
To je moj brat?
Ovo si dao drugima, dete.
Ustaj, Vukodave. Ko će, u suprotnom, obnoviti pleme Sivog Psa?
Gle, Dveri Nebeske su se otvorile.
Gospo, evo vašeg mladoženje.
Ovo je tvoja nevesta.
Vukodave... izmenio si sudbinu, Vukodave.
Sudbina nema nikakvu moć nad tobom. Sam si kovač svoje sudbine.
------ K R A J ----- (Prevod: POPesku)